- Lucrezi până târziu? - Da.
Trebuie să mă descurc singur.
Am auzit că ai fost promovat.
Mare scofală.
Cred că tatăl tău ar fi fost foarte mândru de tine.
Da. Da, cred și eu.
Poate ar trebui să te scot la o băutură sau ceva.
Știi tu, să sărbătorim.
Da, poate.
Îmi iau lucrurile.
O să-mi iau echipa de păpuși, cei trei iepurași de Paști
girafa mea
și toate păpușile și casa de păpuși și creioanele...
Mă gândeam că îi putem da lui Madeline casa de păpuși.
- Nu vreau să i-o dau ei. - Deja ți-am explicat.
Lucrurile mari vor fi greu de împachetat.
Pot să îi dau ursul și cei trei iepurași de Paști!
Nu! Doar lucrurile mari.
Nu ai putea să te duci în grădină să te joci cu Michael?
- Nu am chef. - Ai stat în casă toată ziua.
- Nu am chef. - Păi, nu am chef să
explic totul de 15 ori cuiva care e prea plictisit și prost ca să asculte!
- Bine, April. Care-i problema? - Niciuna.
Nu te cred. S-a întâmplat ceva în dimineața asta?
Nu s-a întâmplat nimic azi de care să nu fi știut de ceva zile.
- Ce? - Frank, nu fi așa tâmpit.
Vrei să zici că nu ai ghicit deloc?
April, despre ce vorbești?
Sunt însărcinată, asta e tot.
Poftim?
Frank, am vrut să aștept până copii se bagă în pat ca să îți spun
dar, am fost sigură toată săptămâna și azi am mers la doctor
și acum nici măcar nu mă pot preface că nu e adevărat.
- De cât timp? - Zece săptămâni.
Zece săptămâni? Și îmi spui de-abia acum?
Am crezut... nu știu ce am crezut.
Îmi pare rău, Frank. Îmi pare foarte rău.
Știu că îți pare. În regulă?
Putem face anumite lucruri. Nu putem lăsa să ne oprească asta, nu?
Îți amintești de fata aia de la școala de care ți-am povestit?
Atât timp cât o faci după 12 săptămâni, e bine.
Trebuie să fim împreună în asta, Frank.
Bine. O să rezolvăm noi.
Bine? Hai aici!
12 săptămâni. Avem timp să ne hotărâm, nu?
Sigur.
Te iubesc.
Și eu te iubesc!
Frank, cum e la muncă? O să supraviețuiască fără tine?
De fapt... ieri, s-a întâmplat ceva chiar haios.
Am făcut ceva stupid ca să ies din încărcătură cu Bandy
și deodată sunt Tânărul Cel Strălucit.
- Întotdeauna e o cale, nu? - E incredibil.
A bătut chestia asta jos în câteva minute
și acum vor să mă alătur echipei lor de "specialiști" în vânzări.
Înapoiați mintal.
Ar fi amuzant dacă nu ar oferi atâți bani dați naibii.
- Și ești tentat? - E cam ironic, nu crezi?
Am crezut că ai refuzat slujba.
Ei bine, încă nu... E doar o opțiune, asta-i tot.
Cu banii despre care vorbesc, lucrurile ar putea fi diferite pentru noi.
Am putea cumpăra o casă mai bună. Să călătorim.
Faza e că am putea fi fericiți aici. Măcar pentru o perioadă scurtă.
E posibil ca parizienii să nu fie singurii care pot avea
vieți interesante, April.
- Deci, te-ai decis? - Nu. Cum am spus, e doar o opțiune.
Asta e tot.
Să zicem că ai dreptate. Tu faci toți acești bani și
noi avem această viață interesantă aici.
Nu îți vei pierde inutil viața trudind la o slujbă pe care o găsești ridicolă?
Am putea lăsa să fie asta treaba mea, bine?
- Treaba ta? - E prea cald pentru asta.
Mă duc să mă ud.
- Nu vrei să mergi, nu? - Haide, April. Sigur că vreau.
Nu, nu vrei pentru că niciodată nu ai încercat nimic.
Și dacă nu încerci nimic nu poți pierde.
Cum adică nu încerc nimic? Te susțin, nu?
Plătesc pentru casa asta.
Lucrez zece ore pe zi la o slujbă pe care nu o suport.
- Nu trebuie. - La naiba!
Nu sunt fericit, dar măcar am curajul să-mi înfrunt responsabilitățile.
Îți ia curaj să îți conduci viața pe care o vrei, Frank.
- Unde te duci? - Dacă e în regulă, mă duc până la baie.
- Ce naiba o să faci cu asta? - Ce crezi că faci tu cu ea?
- O să mă oprești? - Poți să fii sigură.
- Haide și încearcă. - Ascultă. Dacă faci asta, April...
Dacă faci asta jur pe Dumnezeu că...
Ce o să faci? Mă părăsești? E o amenințare sau o promisiune?
De ce ai cumpărat asta, April? Vreau să știu!
Devii melodramatic în legătură cu toată chestia asta.
Atât timp cât e făcut în primele 12 săptămâni e sigur.
Asta e acum, April! Eu nu pot spune nimic?
Desigur că poți. Va fi pentru tine, Frank. Nu observi?
Astfel poți avea timp. Exact cum am discutat.
Cum poate fi pentru mine când gândul îmi face stomacul să mi se întoarcă pe dos?
Atunci e pentru mine. Spune-mi că putem avea bebelușul în Paris, Frank.
Puteam avea o viață diferită dar nu mă fă să rămân aici. Te rog.
- Nu putem avea un bebeluș în Paris! - De ce nu?
Nu îmi trebuie tot ce avem aici. Nu îmi pasă unde locuim.
Cine face regulile astea? Singurul motiv pentru care ne-am mutat aici,
este pentru că am fost însărcinată. Apoi am avut un alt copil
ca să dovedesc că primul nu a fost o greșeală.
Cât timp va continua asta?
Frank. Vrei alt copil? Vrei?
Haide. Spune-mi adevărul, Frank. Îți amintești?
Obișnuiam să trăim în adevăr. Știi ce e bine în adevăr?
Toți știu ce e, cât timp au trăit fără el.
Nimeni nu uită adevărul, Frank, doar devin mult mai buni la minciuni.
Așa că spune-mi. Vrei alt copil?
Tot ce știu e ce simt.
Și toți cei întregi la minte ar simți la fel.
Dar am avut doi copii! Nu se pune în favoarea mea?
Dumnezeule! Faptul că ai pus problema așa!
O faci să sune ca și cum ar fi o pedeapsă să ai un copil.
- Îmi iubesc copii, Frank. - Ești sigură?
- Ce ar trebui să însemne asta? - Ai zis că fiica noastră a fost o greșeală.
De unde să știu că nu ai încercat să scapi de ea sau de Michael?
Nu!
De unde să știu că nu ai încercat să arunci întreaga familie la toaletă?
Nu e adevărat! Sigur că nu am făcut-o!
Dar cum știu asta, April?
Oprește-te! Te rog să te oprești, Frank!
April, o femeie normală, una întreagă la minte nu își cumpără
un tub de cauciuc ca să facă avort și să
poată trăi într-o fantezie dată naibii.
Tot ce zic e că nu pari în totalitate rațională în legătură cu chestia asta...
Poate ar trebui să mergem la cineva ca să te ajute să te gândești în legătură cu asta.
Și noua ta slujbă va plăti pentru asta?
April, dacă ai nevoie de un psihiatru, se va plăti. Evident.
Evident.
Bine.
Cred că nu mai sunt multe de spus, nu?
Cred că Paris a fost o idee copilăroasă.
Presupun că a fost.
Putem fi fericiți aici... Te pot face fericită aici.
Am petrecut două luni fericite. Nu trebuie să se sfârșească.
Vom fi bine.
Promit.
Sper, Frank. Chiar sper.
Mulțumim că ați așteptat. D-ul Pollock vă poate primi acum.
Mulțumesc mult.
Împiedicat de contracepția greșită.
Nu pot spune că îmi pare rău. Ai fi fost blocat în dormitorul mic și vechi.
Îți zic eu asta.
Nu am fi fost la fel fără tine.
În plus, ei bine...
Ce?
Păi, planul a fost întotdeauna puțin ireal, nu crezi?
- Presupun, că nu e treaba mea. - Nu, nu.
Presupun că e.
Ei bine, vor sărbători în piscina de secretariat.
Îți amintești de prima dată când ne-ai adus aici?
Absolut.
Ai zis că are un gust special să te bucuri de Cabina lui Vito.
E atât de groaznic. E cam frumos.
Privește-mă!
Sunt fericită. Micul nostru grup e din nou reunit.
- Europa nu se mută nicăieri. - Așa e.
- Vrei să dansezi? - Nu acum. Poate mai târziu.
- Dansez eu. - Bine.
Cred că April e cam tristă de Paris.
- Crezi că va fi bine? - Sigur.
Dă-ne nouă, fetelor, câteva zile și putem trece peste orice.
Frank!
Ești bine?
- Ești bine? - Mă tem că nu sunt foarte...
A fost grozav.
Cum ies acum? Băiete!
Nu te îngrijora, Shep. Putem pleca. Chiar.
Cu toate nepăsarea...
Ascultă, de ce nu o duci pe Milly acasă, apoi te duci tu acasă.
Astfel vei putea avea grijă de amândoi. Apoi Shep mă poate duce acasă mai târziu.
Sunt de acord.
Bine atunci. Vei fii bine?
- Nu-ți fă probleme. - Bun.
Noapte bună.
M-am simțit bine.
Îmi pare rău că nu mai pleci. Știu că a fost important pentru tine.
Nu mă înțelege greșit... am fost acolo și...
Nu au mai multe ca noi.
Nu trebuia să fie Paris.
Ai vrut... să pleci, nu?
Am vrut să rămân.
Am vrut să trăim din nou.
Ani întregi am crezut că am împărțit un secret...
care ar fi fost minunat în lume.
Nu am știut cum, dar posibilitatea... m-a făcut să tot sper.
Cât de patetic e?
Atât de stupid.
Să îți pui speranțele într-o promisiune care nu a fost făcut niciodată.
Vezi, Frank știe... știe ce vrea. Și-a găsit locul. E bine.
Căsătorit, doi copii.
Ar trebui să fie destul?
Este pentru el.
Are dreptate,
nu am fost niciodată speciali sau destinați sau ceva.
Sigur că sunteți. Voi sunteți familia Wheeler.
Sunteți un cuplu minunat. Toți zic asta.
Am văzut alt vitor.
Nu mă pot opri să nu îl mai văd.
Nu pot pleca.
Nu pot sta.
Niciun folos nimănui.
Haide, să o facem.
- Lasă-mă să te duc undeva! - Nu. Fă-o aici!
Acum!
Asta am vrut întotdeauna.
Te iubesc.
Nu spune asta.
Recunosc, te iubesc.
Te rog, fă liniște un minut.
Acum mă poți duce acasă.
- E frumos, nu? - Da, este.
Știi ce e azi? Sunt douăsprezece săptămâni.
Așa e.
Uite, a fost o vară cam nebunatică. Amândoi am fost supuși unei încordări.
Înțeleg de ce ești supărată.
Știi că nu mă culc cu tine. Și vrei să știi de ce.
Îmi pare rău, Frank, dar nu am chef să vorbesc de asta.
Bine. Despre ce să discutăm?
Ar fi în regulă dacă nu am vorbi despre nimic?
Nu putem petrece ziua așa cum vine și să facem tot ce putem și să nu mai vorbim
despre tot de fiecare dată?
Nu cred că am sugerat să vorbim despre tot, tot timpul.
Amândoi am fost supuși unei încordări și ar trebui să ne ajutăm
cât de mult putem acum.
Dumnezeu știe că, comportamentul meu a fost cam ciudat în ultima vreme...
adică, după cum vezi... Aș vrea să îți zic ceva...
Am ieșit cu o fată în oraș de câteva ori.
O fată pe care nu o prea cunosc.
Nu a însemnat nimic pentru mine.
S-a terminat. Chiar s-a terminat.
Dacă nu aș fi fost sigur nu ți-aș fi zis despre asta.
De ce ai făcut-o?
Iubito, nu știu.
Cred că a fost un caz simplu, vrând să fiu din nou bărbat după toată treaba
cu avortul.
Doar o necesitate nevrotică irațională ca să dovedesc ceva.
Nu. Nu mă refer de ce ai avut-o pe fata aia. De ce mi-ai zis despre asta?
- Ce vrei să spui? - Care e treaba?
Trebuia să mă facă geloasă sau ceva de genul ăsta?
Trebuia să mă facă să mă îndrăgostesc de tine, sau să mă bag în pat cu tine, sau ce?
Ce ai vrea să spun, Frank?
- De ce nu spui ce simți? - Nu simt nimic.
Cu alte cuvinte, nu îți pasă ce fac sau cu cine mă culc sau ceva?
Nu. Cred că ai dreptate. Nu îmi pasă.
Culcă-te cu cine îți place.
Nu înțelegi că vreau să îți pese?
Știu.
Și cred că îmi păsa dacă te iubeam.
Și tocmai mi-am dat seama că nu te mai iubesc.
De asta nu ar trebui să vorbesc acum.
Nu îmi zice prostia asta înapoi! Știi foarte bine că mă iubești.
- Crezi?! - Știi bine asta!
E cineva acasă?
Îmi cer scuze că am întârziat cu cina.
Mai vrea cineva ceva de băut?
Nu-ți fă probleme. Sugerez să te așezi și să vorbim...
Nu trebuia să te complici cu gătitul. Văd că ai mult de împachetat.
Îmi închipui că ai multe de făcut.
Fără supărare.
De fapt, s-a făcut o schimbare de planuri.
Am crezut că e evident că April e însărcinată.
Felicitări!
April, nici nu pot să îți spun cât de încântată sunt.
Dar cred că ai nevoie de o casă mai mare, nu?
Stai așa, mamă. Nu înțeleg. Ce e așa de evident?
Adică, bine, e însărcinată. Și ce? Oamenii nu au copii în Europa?
Să spunem că oamenii de pretutindeni nu sunt sfătuiți să aibă copii
dacă nu și-i permit.
Bine. Bine, e o chestiune de bani... Banii sunt întotdeauna un motiv bun...
Dar e puțin probabil adevăratul motiv. Care e motivul?
Te-a părăsit soția, sau ce? Mica femeie decide că nu e destul
de pregătită încât să renunțe la joc? Nu e asta. Pot spune că
arată dură și adecvată ca naiba.
Bine atunci, trebuie să fii tu. Ce s-a întâmplat?
- John, te rog, ești foarte nepoliticos... - Nu. Ce s-a întâmplat, Frank?
Ți-a fost frică? Ai decis că îți este mai bine aici până la urmă?
Ți-ai dat seama că e mai comod aici
în vechea deznadejde goală până la urmă?
Asta e! Uită-te la fața lui! Care e treaba? Am dreptate?
Bine, fiule. Mai bine am...
Băiete! Știi ceva?
Nu aș fi surprins dacă a lăsat-o însărcinată intenționat ca să-și petreacă
viața ascunzându-se în spatele hainii de maternitate.
În felul acesta nu o să afli niciodată din ce e făcut.
Uite, cred că ai zis destul. Cine naiba te crezi?
Vii aici și spui orie prostie îți trece prin cap
Și cred că e timpul să îți spună cineva să îți ții blestemata de gura închisă.
- Nu se simte bine, Frank! - Nu e bine, pe naiba!
Nu îmi pasă dacă e bolnav, sau bine sau mort ori viu.
Ar trebui să își țină părerile la casa de nebuni, acolo unde îi e locul.
Să mergem, fiule.
Mare om ți-ai luat, April. Un familist mare.
Mi-e milă de tine.
Poate vă meritați unul pe altul.
Ca fapt divers, felul în care arăți acum, începe să mă facă să îmi pară rău și de el.
Trebuie să îi oferi o perioadă urată dacă singurul mod
în care poate dovedi că are o pereche de mingi e să faceți copii.
- Nenorocitule... - Nu! Nu se simte bine.
Bine, John. Să mergem la mașină.
Îmi pare rău, April, îmi pare foarte rău...
Da... scuze, scuze, scuze! Bine, Mamă? Am zis "Scuze" de-ajuns?
La naiba!
Și mie îmi pare rău.
Pariez că sunt bastardul pe care îl știu căruia îi pare cel mai rău.
Nu am o veșnicie să fiu fericit, nu?
Însă sunt fericit de un lucru. Știi de ce sunt fericit?
Sunt fericit că nu o să fiu copilul ăla.
Bine, bine, nu-mi spune. Nu-mi spune! Lasă-mă să ghicesc.
Am făcut un spectacol dezgustător despre mine. Așa-i?
- Așa e. - Și tot ce a zis omul ăla e adevărat.
Așa e? Nu asta voiai să zici?
Aparent nu am de ce. O spui în locul meu.
- Dar nu ai dreptate. - De ce?
- De ce nu am dreptate? - Pentru că omul ăla e nebun.
E foarte dement! Știi care e definiția demenței?
- Nu. O știi tu? - Da.
Inabilitatea de a te apropia de o altă ființă. Este inabilitatea de a iubi.
Ina... In... Inabil... Inabilitatea să...
Frank, ești un vorbitor minunat!
Dacă negrul ar putea fi transformat în alb prin vorbe,
tu ai fi omul potrivit.
Acum sunt nebună pentru că nu te iubesc.
- Asta e chestia? - Nu! Greșești!
Nu ești nebună și mă iubești. Asta e chestia.
Dar nu te iubesc. Te urăsc.
Ești doar un băiat care m-a făcut să râd o dată la o petrecere
Acum, îmi place să stau departe de tine.
Dacă ai veni mai aproape, dacă m-ai atinge sau ceva, cred că o să urlu.
Oprește-te!
Naiba să te ia, April! Și pe antipatia ta de mucoasă mică...
Ce o să faci acum? O să mă lovești? Ca să arăți cât de mult mă iubești?
Nu, nu te teme. Nu pot să fiu nervos. Nu meriți să te lovesc.
Nu meriți pulberea care în care te-ai face...
Ești o goală... Ești o goală, o femeie a naibii de superficială.
De ce dracu' locuiești în casa mea dacă mă urăști atât?
De ce naiba te-ai căsătorit cu mine? De ce îmi porți copilul?
De ce nu ai scăpat de el când ai avut șansa?
Ascultă! Ascultă! Am vești pentru tine. Mi-aș fi dorit să fi scăpat de copil.
April!
- Stai departe de mine. - April, ascultă.
Stai departe de mine. Nu pot să scap de tine nici în pădure?
April, ascultă, nu am vrut asta. Pe bune, ce am zis, nu înseamnă nimic.
Încă vorbești? Nu e niciun mod prin care să te oprești din vorbit?
Trebuie să mă gândesc. Nu vezi asta?
Te rog, haide înapoi, acasă. Ce faci acolo?
Vrei să strig iar, Frank? Pentru ca o să fac! Vorbesc serios.
Bine.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Vrei omletă sau ochiuri?
Nu contează... omletă, presupun. Dacă e ușor.
Bine. Atunci fac și pentru mine omletă.
E drăguț să luăm micul dejun fără copii, ca o schimbare.
Da.
Mă gândeam că vrei un mic dejun bun azi.
Adică, e o zi importantă pentru tine, nu?
Nu azi ai conferința cu Pollock?
Ba da. Așa e. Mare scofală.
Îmi imaginez că e mare lucru. Pentru ei, oricum.
Ce crezi că vei face la noua slujbă? Nu mi-ai zis niciodată multe despre ea.
Nu?
Păi... cred că toată chestia asta e ca Knox să-și cumpere unul din acele
mari computere. Mai mare decât '500'.
- Ți-am zis de asta? - Nu. De ce nu îmi spui acum?
Știi, e doar... un mare și rapid aparat de adunat.
Doar că... în loc de părți mecanice,
are mii de tuburi electrice cu vid, individuale.
Înțeleg. Cel puțin cred că înțeleg.
Da. E ceva... interesant, nu?
Nu știu.
Da, cred că e interesant, într-un fel.
Ar trebui să prețuiești ce faci, Frank. Evident ești bun la asta.
Cred că ar fi mai bine să încep.
Ascultă, April... A fost drăguț...
Adică, a fost un mic dejun grozav.
Nu știu când am avut un... mic dejun mai bun.
Mulțumesc... Și mie mi-a plăcut.
Atunci nu mă... Nu mă urăști sau altceva?
Nu, sigur că nu.
Să ai o zi bună.
Bine, atunci... Pa!
Bună... Milly? E totul bine?
Mă tem că nu mă simt mai bine.
De asta am sunat.
Dacă nu te deranjează... În seara asta ar fi grozav.
Ce?
Păi, nu, nu dacă se joacă afară.
Nu-l chemă înăuntru!
Doar... sărută-l din partea mea,
și transmite-le toată... toată...
Știi tu...
În regulă!
În reg... Mulțumesc, Milly. Pa!
Frank? Ți-au zis ce s-a întâmplat?
Și a zis o mulțime de lucruri pe care nu le-am înțeles, despre capilare, și...
A zis că e inconștientă.
- Ce zici să iei loc, Frank? - Nu vreau să stau jos.
Bine. Ia-o ușor.
Ia-o ușor!
Ia o țigară!
Și-a făcut-o cu mâna ei, Shep. Și-a făcut-o cu mâna ei.
Aduc niște cafea!
Așa oameni minunați. Nu au fost, Shep?
Sunt devastată.
Biata April. Frank locuiește în oraș acum. Unde lucrează?
Bart Pollock Associates.
Computere. Interesantă firmă.
- L-ai văzut de atunci? - Nu!
Nu s-a întors aici. Cred că sunt prea multe amintiri.
Shep l-a văzut. În oraș. Nu-i așa, dragule?
S-a dedicat acelor copii. Fiecare moment liber pe care îl are, l-a petrecut cu ei...
Scuzați-mă!
Ești bine?
Nu vreau să mai vorbesc de familia Wheeler.
Bine. Nu trebuie. Nu trebuie.
Privește! Privește, tată!
Nu îți pot spune cât de fericită sunt de locul de pe Calea Revoluției, Howard.
De cât ori mă gândesc la trecut, mă face să văd totul pus la punct
și grozav de curat, cu lumini în ferestre.
Și știi, mă gândeam, am iubit casa aia ani întregi
și Familia Brace sunt cei mai potriviți oameni
pe care i-am găsit să stea în ea.
Chiar drăguți. Oameni plăcuți, vreau să zic.
Ei bine, cu excepția familiei Wheeler, vrei să zici.
Am ținut la familia Wheeler,
dar puțin ciudați, pentru gustul meu.
Puțin nervoși. Nu trebuia să le permit să fie stresați,
dar de obicei aveau de-a face cu asta, în mai multe feluri.
De fapt, principalul motiv pentru care mica casă a fost așa greu de vândut,
a fost pentru că au lăsat-o într-un mod dezastruos.
Ramele ferestrelor deformate, pivnița udă,
urme de carioci pe pereți, pete peste...
Subtitrare de: Danineji_genius și ***Răzvan***
Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro